Николай Гумильов
Портрет на мъж

Превод от руски: Елеонора Княжева, —

chitanka.info

Очите му — подземни езера са,

палати, изоставени от царя.

Със знака на позора е белязан,

за Бог той дума не отваря.

А устните му пурпурна са рана

от острие, просмукано с отрова,

печални и затворили се рано,

зоват към наслаждението ново.

Ръцете бледи — мрамор пълнолунен,

тежат им неизкупени проклятия,

с момичета-магьосници палували,

познават кървави разпятия.

И странен е вековният му жребий –

бленуван от убийци и поети,

дали не е белязан по рождение

в небето с кървава комета.

В душата му стаени са обиди,

безименна е мъката нетленна.

Не сменя за Мадона и Киприда

той спомените си безценни.

Злобее, но не е безбожник сприхав,

и хубава е нежната му кожа,

той може да се смее и усмихвал

Ала… да плаче повече не може.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.